Tekstet af NG Serier www.nxtgn.org
Det her er dødens hus for dig.
Det her er virkeligt og stærkt.
- Det her er uhyrligt. - Det er du, du gamle.
Janet talte til mig. Vores Janet.
Vi har brug for holdet.
Hun kan ikke få vejret.
Jeg er begyndt at holde af denne Janet.
Vores venner Gregory og Beloff vil have eksklusiv adgang.
Bygger på virkelige hændelser.
Hun trykkede min hånd. Jeg mærkede det.
Hun er i live.
Janet! Janet!
Betty. Betty...
Hun kan ikke være hjernedød, hvis hun kan trykke min hånd, vel?
Vel Maurice?
Betty, hun er væk.
Gør noget, Maurice!
Tekstet af NG Serier
- Janet, vil du komme herud, tak? - Kommer.
Janet!
Kommer.
- Hvad laver du? - Noget brændte mig.
- Jeg kan lugte tændstikker. - En serviet blev også brændt.
Det er denne cirkel af lys, ligesom Klokkeblomst.
Klokkeblomst?
Hvor brændte den dig?
Min hånd.
Den ser fin ud.
- Hvad gjorde du ved kameraet? - Det var ikke mig.
Sjovt at de altid går ud når poltergejsten er aktiv.
Hylende morsomt.
Alle var så søde på salonen.
De puslede omkring mig, som jeg lige var kommet fra hospitalet, så kom spørgsmålene.
Hvordan har Hr Grosses? Hvordan tager han det? Vidste han det hele tiden?
VI SPILLEDE DET
De griner af os, Maurice. De griner af dig!
Beloff så det ikke komme. Han er rasende.
Men han ved, hvordan han skal dække sin ryg.
Han vil skrive en artikel til avisen, -
- som vil sige, vi tog et par overgearede unge piger -
- og kastede dem ind i vanviddet.
Har du talt med Doug eller andre ved avisen?
De kom her af egen fri vilje. Det påstår han.
- Guy jeg må lige ringe tilbage. - Helt fint.
Dit hår ser godt ud.
Jeg sagde det for at slippe af med dem, så vi kunne få dig tilbage.
De var skrækkelige.
De ville lave alle mulige tests på Janet.
- Ledninger og alt muligt. - Og de ville ikke lade os se tv.
- De var eksperterne. - De troede os ikke alligevel.
- At du spillede det? - At vi fortalte sandheden.
Selv ikke da jeg var dækket af blødende myre bid.
De tror, vi gør det her mod hinanden.
- Min gode... - Hvad med din mor?
Hun vil også have dig tilbage.
Hun er stadig bekymret for det fru Craine sagde. At det er dødens hus.
Disse eksperter... De er bare fuld af en masse sludder, hvad?
Joe Watson bad om at hans aske blev spredt over Highbury.
Hans søn hentede det ikke engang ved bedemanden.
Så vi får ham til Highbury og han lader os være?
Så simpelt er det ikke. Men det sætter os i en -
- position til at kunne drive hans sjæl væk.
- En eksorcisme? - ikke en eksorcisme, men en afsjæling.
- Med en præst? - Ingen præst, nej.
Vil det gøre ondt?
Gør vi det rigtigt, vil du føle dig let og fri bagefter.
Og vi er lige her.
- Vi skal binde hendes arme til stolen. - Hvad?
- For at beskytte hende. - Ved han, hvad han gør?
- Han har gjort det før. - I Brasilien, hvor de skøre kommer fra.
Vi må ikke være opmærksomme på hvad ånden siger, og ikke give det opmærksomhed.
Den eneste stemme han må høre, er min, er vi enige om det?
- Ja. - Gør det ondt? fint.
- Hvis du taber den.. - Janet, opfør dig ordentligt.
Hellige hersker af universet, uendelig er dine kræfter, absolut er din videnskab.
Giv mig magt til at afspejle din guddommelige vilje.
Giv mig, guddommelige fader, mulighed for at have magt over ondsindede ånder.
Gør mig, min herre, et bevis på din uendelige kærlighed -
- til dem som fortjener det.
Hej Joe.
Genkender du den? Det er din aske Joe.
Det er hvad der er tilbage af dig efter kremeringen.
Det er herinde fordi du er død.
- Ikke min aske, kan ikke passe. - Men det er det Joe.
Det ved du, så hvorfor er du stadig her? Det er tid for dig til at rejse.
Hvis jeg går, jeg tager hende med mig, du beskidte gamle eunuk.
Hvad vil du med kroppen af en 11 år gammel pige?
Det er ikke dig. Det her er dig.
Det er, hvad der er tilbage af, hvad du var, vil du ikke forenes?
Farvel.
- Få fred. - Jeg har noget til dig.
Vil du vide hvad det er?
Du vil ikke tro det. Bevis det!
Hvorfor bliver du? Bange for at rejse videre?
Hvad du end gjorde eller var, betyder intet nu.
Alt er tilgivet. Lyder det ikke godt?
Mor, jeg skal virkelig på toilettet.
Jeg skal virkelig mor.
Dumme kælling! Jeg skal få hende til at betale.
Der er intet helvede. Er det det du er bange for? Det findes ikke.
Men der er et liv efter døden, hvor alt tilgives. Gud tilgiver alt, det ved du Joe.
Du har intet at være bange for.
- Du kan gå! - Svin.
Svin, vil du ikke snakke?
Jeg har en, som vil tale med dig. Kan du gætte hvem det er?
Den gamle? Far? Jeg kan ikke klare det.
Han gør mig ondt!
Bare stop den tilbage i hendes mund. Så mange i den her.
Forkælet med valg. Jeg kan lide den her. Bagerst i hendes hoved.
Angrer du, Joe? Er det derfor du er her? For det er ikke for sent.
Far! Hvorfor vil du ikke hjælpe mig?
Det er ikke hende, Maurice. Alle de ugerninger.
Far, er du der?
Giv slip på dem. Du kan blive dit sande jeg igen, uden den forfærdelige byrde, Joe.
Du har et spørgsmål. Spørg mig. Du ved hvilket.
- Ja. - Det er nok!
Jeg beordrer dig at gå ud! Gå ud og forlad hende nu!
Vil du ikke kende svaret?
- Ja. - For Guds skyld, Maurice!
Jeg tilgiver dig ikke.
- Er du okay? - Tag den her.
- Nej, det er... Tak. Det er væk. - Kunne du også mærke det?
Joe Watson har fundet fred.
- Hvordan har du det? - Lidt underligt. Ja, lettere.
Måske skulle jeg have noget chokolade.
Er det så det? Er det ovre?
- Tror jeg stopper her, gamle jas. - I orden, hav en god aften.
Nej, jeg mener stoppe helt. Det er flere dage siden nu.
Vi gjorde det, Maurice. Vi vandt.
Vi vil ikke vide, hvad vi skal gøre af os selv.
Al den stilhed!
Jeg sender et udkast af min bog inden den ryger til forlaget, så du er tilfreds.
Den vil ikke have alle de bandeord, vel?
Hvad der kom ud af Janets mund?
Nej da.
- Det er Joe Watson. - Det er fantastisk.
Jeg var bekymret for det var mig!
Billy lavede blodet.
- Tak for det alle sammen. - Ikke mig.
Selvfølgelig er det ikke rigtigt farvel.
- Jeg vil rigtig gerne komme på besøg. - Jeg ved ikke, vi har måske travlt.
Du er altid velkommen. Pas på dig selv. Bliv ved med at tage de piller.
Ja...
- Hvad er det her? - Ingenting.
Det er da ikke ingenting, er det? Det er aske.
Hvis er det?
Vær ikke bekymret. Det er harmløst nu.
- Hvad laver det her? - Det er en souvenir.
Maurice, det her er ikke de dødes museum.
- Er det ikke? - Skil dig af med det.
Jeg får et hjerteanfald!
Se.
Måske gjorde poltergejsten det.
Måske er det fordi jeg ikke kan huske hvornår vi skiftede vandet.
- Vi burde sige det til Maurice. - Lad os se hvordan det går, ikke?
- Han vil ikke tro på noget af det. - Han vil sige, "Der er så kedeligt her!"
Det ville være rart at have ham her. Det føles anderledes uden ham, gør det ikke?
Maurice?
Luk mig ind! Stop med at lave sjov!
Jeg ved ikke hvornår vi er tilbage.
Jeg har savnet ham.
Det har jeg ikke.
- Du har savnet ham. - Det har jeg ikke!
Far, hvor er du? Jeg må fortælle dig noget.
Hør på din evindelige jamren!
Hele tiden!
Vent et øjeblik...
Hun har brækket sin tommelfinger. Ellers er hun uskadt.
- De beholder hende her. - Javel.
De tror, hun har gjort det ved sig selv.
Vi burde fortælle dem det.
De var overbevist om det var noget kriminelt.
- Jeg troede Joe var væk. - Hun har talt i tunger.
Mere end én. Ikke Joes. En poltergejst er ikke bare én ånd.
Da vi fjernede Joe, lod vi måske noget værre ind.
- Ikke kun én, masser. - Det er min skyld.
Jeg ville ikke have det skulle være slut.
Hvis jeg sagde det var en poltergejst, ville du så give mig opmærksomhed?
Jeg tror, at du tror at... Jeg har forladt dig.
Men... Jeg er lige her. Jeg ville ønske, det var nok.
Det er nok. Det er det.
Jeg... Nej, jeg kan ikke. Ikke nu.
Den er tilbage. Hun er på hospitalet, helt alene.
- Hun har brug for mig. - Jeg har brug for dig.
Hun er en pige.
Men hun er ikke vores pige.
Ring... Min ring!
- De var nødt til at skære den af. - Nej!
De har gjort det bedste de kan.
Jeg kommer for at lægge ny forbinding i aften.
Klokkeblomst.
Det? Det er bare...
Få noget søvn.
Hjælp...
Vær sød, hjælp mig!
Hjælp!
Der var engang en pige, som levede et perfekt liv.
Hun havde en mor og far som elskede hende, og smukke haver omkring et stort hus.
Alt var perfekt.
På nær, at hver aften hun gik i seng, havde hun det her mareridt.
Hun var kædet til en væg i et dryppende fangehul.
Hun vågnede grædende op, og moren sagde til hende, "Det er bare en drøm."
Men natten kom, og hun var tilbage i fangehullet.
Og nu vidste hun hvorfor, hun var der.
De ville brænde hende. Som en heks.
At være vågen var en lettelse. Men det blev sværere at glemme drømmene.
Og endelig... Kom natten. Og de bar hende til bålet.
Da huden startede med at blæres og revne -
- og stanken af det fyldte hendes næsebor -
- vidste hun, det var det andet liv, der havde været drømmen.
ELEKTROCHOK
At medicinere Janet rigtigt har været en udfordring, -
- hun har en utrolig høj tolerance over for store doser af benzodiazepiner.
Derfor vil vi gerne starte med elektrochok behandlinger nu.
Du kan ikke bare stege hendes hjerne, det er for barbarisk.
Det er barbarisk at behandle med mystik og medier. Det er Enfield, ikke Afrika.
Du kan ikke medicinere det væk, det som sker i huset væk!
Du tror dette er forårsaget af neurologiske faktorer -
- men der er masser af beviser på, -
- at der er noget udefra, som har påvirket Janet i månedsvis.
Og alligevel, er formanden for din forening og eksperterne du tilkaldte -
- sikre på, at der ikke er noget.
Denne mand er en ekspert, han ved hvor farlig en poltergejst kan være.
Fortæl dem om drengen i Brasilien.
- Han blev dræbt. - Af en poltergejst?
Hr. Playfair, hvordan døde han helt præcis?
Hængning.
- Hængte han ham selv? - Det var poltergejsten, fortæl dem det.
Der var et brev?
Ja, der stod jeg kan ikke mere, jeg er ked af det.
Og det er præcis det, vi prøver at undgå med Janet.
Undskyld, men jeg er ikke god med fine ord, -
- Janet er den kloge, hun ville vide, hvad man skulle sige.
Da... da deres far rejste, -
- var jeg bekymret for jeg ikke ville slå til, -
- ikke så meget for de andre, jo Johnny er lidt vild, men -
- Janet kan snøre mig.
Så startede det her og Hr. Grosse og Hr. Playfair kom, -
- og de passede til hende.
De har været så venlige mod os og -
- jeg føler skyld ved at sige det her, men -
- det var rart for os alle, at have nogle mænd omkring os.
Det er hvad det her har handlet om.
Det har været lidt sjovt, som vi er blevet revet med, -
- og Janet gik for langt, jeg burde have sagt det til hende, men -
- vi var alle så glade for, at de var der.
Nu har hun spildt menneskers tid og opfundet ting -
- og skadet sig selv, men -
- hun har ikke brug for at få stød gennem hjernen.
Hun har brug for sin mor, som sætter sig ved hende og siger stop.
Lad mig tale med hende, og det vil stoppe.
Peggy, jeg er lige så meget imod elektrochok som dig, men -
- vi kan ikke lade som om det her er opfundet.
Jeg lader ikke som om mere.
Du så det selv, sofaen drejede rundt, -
- ting fløj rundt. - Der var fire tilstede og kun jer to...
- Stemmen! - Hendes bedstemor var god til stemmer.
Maurice. Maurice.
- Janet ville ikke gøre det. - Med al respekt Hr. Grosse.
Hun er ikke din datter.
Der er du, jeg har ledt overalt.
Kom nu, lad os...
Kom nu, du gamle.
Hvad laver du her? Du er ikke velkommen!
Jeg sagde, du er ikke velkommen!
Marilyn og Richard kommer til aftensmad, jeg sagde til dem, at du er på arbejde.
Maurice! Maurice!
Hvad?
Nej vær sød, Maurice, det var mors.
Hvorfor fortalte du ikke, at han havde en motorcykel?
Maurice.
Hun fortalte dig alt, du er hendes mor!
- Hvorfor lod du hende køre bagpå? - Maurice...
- Vær nu sød. - Du tillod dig, at skyde skylden på mig.
Det gjorde jeg ikke, jeg bebrejder dig intet.
Jeg lod det ske. Det eneste jeg fortryder, -
- er at jeg ikke dræbte svinet, før han dræbte hende.
Vores datter.
Vores dyrebare lille pige.
- Jeg er ked af det. - Vær ikke det.
Jeg troede Janet var i hende.
Vores Janet, men det var hun ikke.
- Det er forbi nu. - Nej, du skal redde den stakkels pige.
Jeg har set det. Jeg har set, hvad det gør.
- Du tror ikke på det. - Jo, det har jeg altid gjort.
Og jeg tror på dig.
- Godmorgen. - Hr. Grosse.
Hej Janet, kan du huske mig?
Er han... Mælkemanden?
Ingen mælk i dag, ellers tak Maurice.
Hvad er det? Et sugemærke?
Jeg har mærker over det hele fra det med poltergejsten.
Den får dig ikke til at rødme.
Jeg fik den ordnet.
- Nogen aktivitet? - Kun de stemmer.
Igen og igen.
Kom her.
- Jeg tager hende ikke dertil igen. - Vi kan prøve en uddrivelse igen.
Og en mere, og mere... Hvor mange stemmer har du talt nu?
35?
Det er den hårde vej, som får dem til at forsvinde.
Det var derfor Braulio hængte sig, men jeg er sikker på, det ikke sker her.
Skal vi køre en tur?
Da jeg fortalte dig om min hjerteflimmer, -
- fortalte du, at du får en trykken i brystet, -
- som om der er et skrig, du ikke kan få ud.
Og da stemmerne kom, trykkede det ikke mere, fortalte du.
Ser du, nogle mennesker tror, at -
- poltergejster kommer, når folk undertrykker deres vrede.
Du kan ikke skubbe vreden væk, -
- det er ligesom luft under linoleum, det popper op.
Og det er poltergejsten?
- Stikker vi af? - Nej.
Vi skal stoppe med at stikke af.
Sig hvordan du virkelig føler, lige her hvor ingen kan høre dig.
- Du kan høre mig. - Hvad?
- Hold kæft dit skrækkelige fly. - Hold kæft!
Sådan, sæt ord på det.
Jeg hader dig Professor Beloff, fordi du er en gammel stinkende...
Du tror du ved alt!
- Jeg hader dig Professor Beloff! - Fordi?
Fordi du var led da myrerne stak mig, og fordi du ikke lod os se tv.
Jeg hader motorcyklisten fordi han ikke kører sikkert.
Og jeg hader lægerne og sygeplejerskerne på sygehuset -
- især den irske med løgånde!
Og jeg hader Johnny for at kalde mig en idiot, han er det selv!
Og jeg hader mor for at være gammel og dum, for at lade far rejse.
Jeg hader far, jeg hader ham!
- Fortsæt. - Jeg hader Maureen fordi hun er en luder!
Og jeg hader poltergejsten for at trænge sig på, og for at brænde mig!
Jeg hader det hele. Jeg vil bare have det til at gå væk.
Jeg vil smadre den forbandede lille poltergejst til småstykker.
Undskyld.
Det er fint, vi har det bare lidt sjovt, vi kører nu.
- Undskyld jeg slog dig. - Men det føltes godt ikke?
Hvad er der galt med mig?
Du fejler ikke noget, du har bare en poltergejst.
Nej, før det.
Alle forsvinder, far, Margaret og dig.
At din far rejste er ikke din skyld.
At han rejste er imellem ham og din mor, det har intet at gøre med dig.
Margaret er en god søster, og hun vil altid være din søster.
I vil have et bånd, som ingen andre har.
Men hun vil møde en fyr en dag, som hun vil bruge hendes liv sammen med.
Og det vil du også.
Ikke en som er fjollet og utroværdig som din far -
- men en som vil se hvilken speciel pige du er.
- Hvorfor er der sten på? - Det er en jødisk tradition.
- Må jeg lægge en? - Selvfølgelig.
Du er familie nu.
Du kan slippe af med poltergejsten, men du hænger på mig.
Det spørgsmål du stillede hende?
Det betyder ikke noget, jeg får aldrig et svar.
Jeg må bare leve med det.
Janet, har du det godt?
Janet?
Den er gået amok.
- Hvad har I haft gang i? - Det er Maurice.
- Hvad? - Det er ham som holder poltergejsten fast.
- Hvad foregår der?
Hør gamle ven, der er noget vi er nødt til at prøve.
Ingen Mr Craine?
Han ville ikke have mig til at komme, og han havde ret.
Jeg sagde første gang, var en fejl, at du ikke skulle tage kontakt, og det gjorde du.
Jeg kan ikke kontrollere det her, og jeg vil ikke være ansvarlig for et barns død.
Hvis du ikke gør det her, vil du have ansvaret.
- Burde vi ikke lytte til hende? - Vi ved hvad vi gør.
Og det skal gøres, ikke sandt Mrs H?
- Er du sikker? - Det er den eneste udvej.
Nu! Kan du se mig?
Skrid!
Vi havde en forbindelse. Det var mit første møde i to uger, så jeg troede...
Pludselig var jeg på gaden, og måtte på toilettet -
Og det kom ud som vand og pøller.
I er guds børn, gå mod lyset.
Skrid! Hvorfor går han ikke mod lyset?
Hvad laver det lys? Ved du ikke der er en krig i gang?
Jeg vil tale med Lindy, er hun der?
Lindy, du sagde det var dødens hus for Maurice. Er det stadig det?
Det er dødens hus for Maurice. Men ikke hans død.
Der er nogen her, som vil fortælle ham noget.
Janet?
De gav mig et brækmiddel.
Hvorfor giver I mig det, spurgte jeg.
Det holder det nede, det er problemet, hver eneste aften -
- hver eneste aften!
Janet, jeg forstår ikke, jeg kan ikke høre dig.
Og din hjerne vil hoppe ud, og jeg vil kaste hovedet bagover og grine.
Far?
- Janet? - Hej du gamle.
- Er det dig? - Ja far, det er mig.
Jeg...
- Har du det godt? - Det har været vildt, men -
- det er fint nu.
Jeg har ventet på at komme igennem til dig.
Men det er så svært. Alt den larm.
Jeg ville besvare dit spørgsmål.
Nej.
Jeg tilgiver dig ikke.
Fordi der er ikke noget at tilgive.
Jeg er træt, er det okay hvis jeg går nu?
Ja, din mor og jeg elsker dig.
Det ved jeg, men det er tid til at gå.
Janet... Kan du tage dem alle med dig?
Det gør jeg, vi går nu far. Det er smukt far.
Farvel Janet.
Tak.
- Hun er væk. - Tak.
Er du okay gamle ven? Ja, Guy.
Tak.
Hvad vil du gøre?
- Jeg har en masse at skrive. - Selvfølgelig.
Først skal jeg rette Beloffs dårlige arbejde -
- kom med og hjælp mig hvis du har tid.
Det vil jeg gerne, tak.
Du må komme og spise med igen. Betty bliver ved at spørge.
Tekstet af NG Serier www.nxtgn.org